Tekst: Bente Eie PrimeText International
Hva er klokka?
- Hvor er ludderet? - Åtte minutter på fire.
Honoré de Balzac Liljen i dalen
Hvem er Doinel? Doinel kommer hit.
- Får man gå og pisse? - Klokka seks.
For en tulling!
Du skulle ikke ha slått ned vakten i forrige uke!
- Du pisser vel for oss? - Ok.
- Klokka fem! - Da tenker vi på deg.
Troppeminer er mindre enn stridsvognminer.
Vent her!
- Hva vil du? - Doinel er her.
Et øyeblikk.
Dere gjennomsøker bakken med en bajonett.
'Nei men, jeg kjenner noe hardt, ' tenker dere.
Akkurat som dere sier til kjæresten på permisjonene deres.
Minerydding er som jenter. Man må ta det rolig og pent.
Dere legger vel ikke hånden på rumpa som det første dere gjør?
Man må kretse rundt dem først. Akkurat som med minerydding.
Se nærmere på denne til jeg kommer tilbake.
Ja, det var det.
Så bra for deg. Og for oss, må jeg tilføye.
Det fins individer som man ikke bør belaste hæren med.
Dokumentasjonen din: Doinel, Antoine, vervet for tre år.
Gjenstand for utredning om avskjed.
Enkelte liker ikke hæren. De gjør verneplikten og så er det bra.
De prøver ikke å verve seg. Hvorfor gjorde du det?
Jeg vet ikke... Av personlige grunner.
En jente, selvsagt. Bedrøvelig! Hæren er ikke et sted for retrett.
Og vervepremien har du sløst bort.
Egentlig burde du betale tilbake pengene.
Du kjenner vel kommunister som beskytter deg.
De bestemmer jo nå. Nå vel...
Tjeneste i Vidauban. Møtte ikke opp.
Strasbourg, innfant seg ikke.
Dømt til arresten i Dupleix, møtte ikke opp.
Du innfinner deg aldri. Som Jean de Nivelles hund, stikker når man roper.
Og de sivile klærne er forsvunnet... De der skal tilbake innen tre dager!
Du nektes attest om god oppførsel av generalmajoren.
Uten attesten kan du glemme å jobbe innen statsforvaltningen-
-eller i et seriøst privat firma.
Du kan alltids selge slips på gaten. Jeg blir neppe noen storkunde.
Vær så god. Lykke til, skjønt å slippe se deg igjen.
Forsvinn.
Hvor skal du? Du må betale rommet!
Åtte franc.
- Ginette ble pågrepet av politiet. - Nå igjen? Gi henne tips.
Tredje gangen denne uken. Vi får gå dit med smørbrød.
- Ikke regn med meg. - Jeg kommer ikke bort herfra...
Ikke på munnen.
Aldri på munnen med kunder.
Ikke rør håret, jeg har hårspray i.
Nei, jeg vil ha genseren på, jeg har nettopp vært syk.
- Jeg kan vaske deg. Hvor skal du? - Det er bra.
Jeg er alltid på Balto. Spør etter Josiane!
- Ok? - Ja. Da sier vi på lørdag.
Da ses vi på lørdag.
- Er du på vei inn eller ut? - Jeg vet ikke. Får jeg bli med deg?
Du er min første militære i dag. Det bringer nok lykke.
- Hvor tjenestegjør du? - I artilleriet.
Artillerist, ikke dårlig.
Antoine! For en overraskelse. Kom inn!
Nå blir Lucien forundret...
Antoine. Så hyggelig å se deg.
- Har du permisjon? - Nei, jeg ble fristilt.
- Har du spist? - Ikke noe bry for min skyld.
Sett deg.
Christine blir skuffet. Hun er borte.
Du er ikke syk? Du er vel midlertidig fristilt?
Det er endelig. Labil karakter. Det fungerer til og med i krig.
- Bravo! - Hæren er som teateret.
En fantastisk anakronisme. Vi forsto aldri hvorfor du vervet deg.
- Du bare forsvant. - Legg deg ikke opp i det.
Jeg var opphisset etter å ha lest 'Militærlivets tvang og storhet.'
Og nå søker du vel arbeid?
- Ja, jeg vil gjerne finne noe... - Chapiro.
- Hva er det med Chapiro? - Og hotell Alsina...
Nettopp. Jeg skal ringe ham. En kunde har et hotell på Montmartre.
Han søker en nattportier. Er du interessert?
Det høres fint ut.
Du ville vel treffe Christine?
- Jeg får ringe henne i morgen. - Hun er bortreist i én uke.
Hun er på skiferie. Musikkhøyskolen er stengt.
De fikk en ny rektor, men studentene foretrakk den forrige...
De boikottet timene. Et voldsomt rabalder.
Jaså?
Det virker lovende. Kom og prat med herr Chapiro.
Herr Chapiro? Hallo.
Jeg hørte at du nevnte Christine. Hva sa du?
Sannheten. At hun kjører ski med venner. Hva skal jeg si?
Chapiro var veldig vennlig og ba meg komme innom med en gang.
Så du rekker ikke engang å ta en ostebit?
Nattportier er ikke det verste. Man rekker å lese mye.
Slapp av. Chapiro er en hyggelig fyr.
- Hallo, Christine. - God kveld, Antoine.
Hyggelig å treffe deg. Du er deg selv lik.
Så du er ferdig med militæret? Det må du fortelle mer om.
- Kom du hjem i dag? - Ja, i kveld. Jeg kom rett hit.
- Har du det bra her? - Ja, det er greit. Det er ok.
Foreldrene mine sendte med denne hvis du skulle fryse.
- Nei, takk. Ingen piller. - Jo, ta en nå, før du glemmer det.
- Vil du drikke noe? - Ja, hva har du?
- Mineralvann, Coca-cola... - En Coca-Cola, da.
Trodde ikke vi skulle ses igjen. Du har ikke skrevet på seks måneder.
Jeg har for det meste sittet i arresten eller vært på sykestua.
Og i begynnelsen da jeg skrev, så svarte du ikke så flittig.
Jo, jeg svarte. Ikke på alle brevene, du skrev så mange.
En gang fikk jeg 19 brev på én uke.
- Jeg lurte på hvordan du rakk det. - Det lurer jeg også på.
De var ikke alltid særlig hyggelige.
- Når har du fri? - Onsdager.
- Da byr foreldrene mine på middag. - Det blir hyggelig...
- Har fru Colin kommet ned? - Jeg har ikke sett noen ennå.
Vi skal treffes klokka seks og jeg er sent ute.
Vi mister London-toget på grunn av henne.
Hun ba vel om vekking? Se etter i boka.
Du virker ikke helt våken. Jeg kan se etter selv.
- La meg se... - Det er rom nummer 24.
Hun har problemer med å sove, så hun har sikkert tatt sovetabletter.
- Hvilken etasje er det? - Tredje.
Kommer vi for sent til toget, kommer vi for sent til båten...
- Her er det... - Åpne da!
- Hva gjør du her, Julien? - Kom igjen!
Hvem er mannen din?
- Hold meg utenfor! - Hva holder du på med, Julien?
Mamma hadde rett, han er ynkelig.
Kan du ikke være litt fornuftig? Du skulle sett deg selv i speilet.
Nei, det er ikke sånn du skal gjøre. Det der er jo ingenting.
- Ta denne i stedet! - Slutt Julien!
- Er du gal? - Nei, ikke blomstene! Vasen!
Ring politiet, han slår i stykker hotellet!
Han er helt gal!
- Jeg kommer! - Skynd dere!
Kast deg på telefonen og ring politiet!
Si at det ser alvorlig ut, sånn at de skynder seg.
Utmerket.
- Brannvesenet? - Nei, politiet!
Ta disse! Kjøp godteri, eller noe sånt.
Politiet? Det er fra hotell Alsina, avenue Junot 39.
- Det er bråk i tredje etasje. - De slår i stykker alt.
De slår i stykker et rom i tredje etasje.
Mange takk.
- Hva er det som foregår? - En mann overrasket kona...
- Hun på rom 24 var med ham på 19. - Og du åpnet?!
- Ja, han sa at det hastet... - Ja vel, en privatdetektiv. Stikk!
Og du kan også gå.
Vær så god, sluttvederlag og julebonus.
Hallo! Unnskyld, unge mann!
- Får jeg by på noe? - Takk, jeg har alt bestilt.
Der lurte du meg. Så du er privatdetektiv?
Jeg har jobbet i Bladys byrå i 30 år.
Har du ikke sett annonsene våre? En fyr bak en avis...
Det er oss.
Du så meg ikke i går på hotellet?
Jeg var i lobbyen da fru Colin gikk opp på rommet med ham.
Da ble det åpenbart at jeg ville finne dem i samme seng.
- At du ikke ringte politiet da? - De hadde ikke kommet.
Kunden min hadde vært nødt til å kontakte en advokat først.
- Og når politiet kommer direkte? - Det er det som er saken.
Politiet noterer at herr Colin har gått inn på et hotellrom-
- og har gått til håndgripeligheter mot to personer i en seng.
Hvorav en av personene viser seg å være herr Colins kone.
Så politiet griper inn fordi de forstyrrer nattefreden.
Men samtidig får vi en politirapport om utroskap.
Ikke dårlig, ikke dårlig...
Nei, du. Nå må jeg stikke.
Jeg må ta en telefon, men jeg gjør det fra kontoret.
- Synd at du mistet jobben. - Ja, jeg antar det.
- Hallo, Lucien. - Hallo, Christine.
- Er ikke mamma hjemme ennå? - Togstreik. Hun kommer i morgen.
Men vi blir likevel tre til middag.
Skulle ikke du komme på onsdag? Har du sluttet på hotellet?
- Han har fått sparken. - Så da søker han jobb?
- Nei, jeg har fått jobb. - Du kan aldri gjette hva han gjør.
Gjett.
- Jeg vet ikke. Avisselger? - Bedre.
- Bagasjestuer på Orly? - Slike kontakter har han ikke.
- Jeg vet ikke. Kunstner. - Det fins knapt noen igjen.
- Forfatter. - Bedre betalt.
Vanntester? Det virker moro, jeg så et program om det.
- Nei, det er ikke så kjedelig. - Drosjesjåfør?
Nå begynner det å nærme seg.
- Poet. - Nei, verre.
Mindre intellektuelt og farligere. Farligere...
- Farlig... - Vil du ha en ledetråd?
- Med en pistol? - Nei, det er et forstørrelsesglass.
Forstørrelsesglass? Jeg vet ikke...
- Jeg skal vise deg det. - Sheriff?
- Du så vel hesten hans i hagen. - Jeg jobber som privatdetektiv.
- Privatdetektiv? - Antoine Caution, FBI.
Du kjenner vel til Bladys detektivbyrå?
Undersøkelser, etterforskning, spaning.
Fantastisk! Fortell mer. Kom og hjelp meg.
Jeg skal treffe noen venner senere. Tar du det ille opp?
- Nei, det gjør ikke noe. - Er du sikker?
Det gjør meg ingenting i det hele tatt.
- Ellers ville du vel si ifra? - Virkelig ikke. Det gjør ikke noe.
- Sett dere nå! - Jeg liker ikke kylling!
Protest, Deres høyhet.
Alt du sier, kan brukes mot deg.
En fin utredning i London, Cathrine. Men hvorfor spiste du bare på rommet?
Hilton i London ligger på et hjørne.
Jeg hadde bedre oversikt over inngangen fra vinduet mitt.
- Marché Saint-Pierre? - Null. Hushjelpen stjeler nok ikke.
I tre uker har vi skygget henne fra varehuset.
Under kappen er det ikke plass og vesken er for liten.
Hun er ingen tyv.
Jeg tror jeg vet hva det handler om.
Sjefen hennes har funnet på alt.
Han vil vite alt om henne fordi han er forelsket.
Han vil snike seg inn i livet hennes.
- Han våget ikke å si sannheten. - Som han i jordbruksdepartementet.
Akkurat. For ham gikk det ille. Pang!
- Nei, nei, han hengte seg. - Han skjøt seg i tinningen.
Han hengte seg fra en takbjelke på departementsloftet.
Hvorfor var hjernen spredt overalt, da?
- Med slåbrokbeltet. - Du vil alltid ha siste ordet.
Jeg hadde mine dyster med faren din før du overhodet var døpt.
Vent her. Både faren min og jeg har tålmodighet, men det fins grenser.
- Ja, det gjør det virkelig. - Herr Albani er her.
Du får vente utenfor så lenge.
Venter du på sjefen? Kom og sett deg.
Det handler om en venn som har bodd hos meg.
Han forsvant for fire uker siden uten å si hvor.
Han etterlot seg klær og ting som jeg vil levere tilbake.
Så du vil at vi finner ham?
Men det gjelder ikke bare det. Jeg vil gjerne vite hvordan han lever.
Hva han gjør og hvem han treffer.
Jeg skjønner. Da skal vi finne adressen hans, -
- gjennomføre et spaningsoppdrag og innlede en undrsøkelse.
Det koster 30 000 franc om dagen.
Tror du at det tar lang tid?
Det kommer an på hvor lett det er å finne adressen til vennen din.
- Hva er yrket hans? - Han er tryllekunstner på nattklubb.
Han gjør et nummer med tau med ulike farger...
Jeg pleier å øve på 'Finn sju feil.'
Synd at ikke bildene er bedre.
Kom og ta en diktat.
Jeg tar hånd om dette med en gang. Ring meg om noen dager.
- Er Doinel her? - Ja?
Har du klart for deg hva det handler om?
Jeg må kunne stole på deg.
Dette er ikke kriminalpolitiet. Vi utgir oss ikke for å være politimenn.
Jobben består av 10% inspirasjon og 90% transpirasjon.
Den kafeteriaen lager flesk med linsegryte på torsdager.
- Hallo. Er Christine hjemme? - Nei.
Kom inn en stund likevel.
- Skal jeg komme innom i kveld? - Lørdag sa jeg jo.
- Holder ikke det, slutter vi å ses. - Lørdag blir bra.
Du ser rar ut. Er alt i orden?
Catherine er vanskelig. En kvinne som ikke vil gifte seg.
Jeg klenger meg til en jente enda det aldri blir noe.
- Hvorfor går du ikke til en hore? - De er for skitne.
I din alder spiste jeg pommes frites ute og traff skitne jenter-
- med bh-en lukket i ryggen med sikkerhetsnål.
Nå tenker jeg mer på helsen, det er kanskje synd.
Jeg skal treffe en superhøy jente. Hvordan gjør du med høye jenter?
- Ikke noe spesielt... - Hun er utrolig høy.
- Det kan se litt underlig ut... - Det gjelder å se proff ut.
- Gikk det bra med jenta? - I begynnelsen var det kjedelig.
Men så var det helt fantastisk!
- Veggene ristet. - Der ser du.
Da bestefaren min døde, var jeg trist og kusinen min bare gråt og gråt.
Hele familien spiste sammen som man gjør på landet.
Etterpå gikk vi opp på loftet og jeg lå med henne på gulvet.
Sett utenfra virket det nok ufølsomt.
Men når noen dør, føler man seg levende om man elsker.
Hallo, Antoine.
Christine kommer snart. Spiser du med oss, eller går dere rett på kino?
I kveld går vi på nattklubb. Jeg skal dit på vegne av jobben.
- Det må være en spennende jobb. - Ja, i dag skjedde noe underlig.
En kvinne kom til byrået.
Hun syntes ikke at barnepikens spaserturer med tvillingene hennes-
- gjorde dem godt. Tvillingene så bleke ut.
Hun forsto ikke hvorfor og kunne ikke kontrollere barnepiken selv.
Så jeg måtte spane på henne.
Så i dag sto jeg utenfor kvinnens hus og ventet på barnepiken.
Hun kom ut med tvillingene og gikk til en lekepark. Jeg fulgte etter.
Er du her, Antoine?
Hvor er den..?
- Nettopp, du skal hente Christine. - Fortsett!
Hun gikk rett gjennom lekeparken og gikk inn i en port.
Hun ga barna til en portvaktkone i en ekkel, skitten portvaktleilighet.
Hun gikk over boulevard Clichy og inn på en strippeklubb.
Hun strippet utkledd som barnepike og tok av seg klærne...
Gjorde noen triks med tåteflaska. Ett kvarter senere begynte hun på nytt.
Hun gikk tilbake til portvaktkona og hentet tvillingene.
Hun ga portvaktkona penger og så gikk hun.
Ikke rart de så bleke ut.
Så jeg skrev rapporten min og ringte den inn.
- Har du ventet lenge, Antoine? - Han har ventet i to timer.
Jeg finner ikke Langmans adresse. Han har gjort meg en tjeneste.
- Jeg ville sende blomster til kona. - Ring ham.
Det hadde vært noe å ringe og be om adressen.
Så du har nummeret og vil ha adressen?
- Langman, 525 55 73 - Ikke noe problem.
Jeg ordner det.
Hva er dette, Antoine?
Hallo? 525 55 73, fru Langman?
Hallo, frue. Hvis jeg sier: 'Y'a bon!, ' så sier du?
Banania! Du har vunnet fem kilo sjokoladepulver.
Hvor skal det sendes? Rue Ribéra 6! Takk, og gratulerer!
- For en god idé! - Ett av mange jobbknep.
Skal vi gå på kino nå?
Jeg må gå på nattklubb på jobbens regning. Men det blir hyggelig.
- Hadde du foretrukket kino? - Tvert imot, det er ikke så mørkt.
Da får jeg være i fred.
Det var en sjømann på sin siste reise. En sjømann og trollmann.
Han hadde ingen alder, og han lever fortsatt i dag.
Barna ser ham fremdeles om sommerkveldene nede ved havna.
Han leker med tau og forteller utrolige eventyr.
Han hadde tau av alle typer, i alle lengder og alle farger.
De var hvite, røde, grønne og gule.
Oransje, vinrøde, purpurrøde og blå.
Husker dere den gamle sjømannen som ikke sa ett ord?
Vi så ham en junikveld legge unna det gule tauet.
Han la det ved siden av seg.
Så, som om han utførte en hellig handling, -
- som om han ville finne igjen en bortglemt vitenskap, -
- så vi ham langsomt knyte knuter på det blå tauet.
Som han så rullet rundt hånden sin.
Knutene forlot det blå tauet.
De la seg i stedet rundt det gule tauet.
Han sendte dem fra det gule tauet til det blå.
Så fornøyd han ble!
Ingen som var der, forsto en døyt av fortellingen hans.
Han snurret det blå tauet rundt hånden.
Da forlot knutene det blå tauet og la seg rundt det gule.
Han sendte dem fra det gule til det blå...
Og knutene forsvant fra det blå tauet, -
-for å i stedet knyte seg-
-rundt det gule tauet.
Unnskyld, men pliktene kaller.
Antoine! Nei, men hei!
Albert, husker du Antoine Doinel?
- Hva gjør du her? - Jeg venter på en venn.
Lurer du på om det er en gutt eller jente?
Du må komme på middag en kveld.
- Har du fått nummeret mitt av mamma? - Ja, jeg tror det.
Du har ikke ringt særlig mye.
Før var du ikke redd for å ringe.
Vi ses. Ha det.
Christine? Hallo, det er Antoine.
Jeg ringer fordi jeg bare løp min vei sist.
Jeg håper at du ikke er sint. Det gjaldt jo jobben.
Jeg spanet på tryllekunstneren. Du er vel ikke sint?
Jeg forstår hvordan det er for detektiver.
Det er bare noe du sier. Jeg hører at du er litt sint.
Nei, slett ikke.
Hvis du vil, så kan vi finne på noe i kveld, det hadde vært hyggelig.
Jeg er trøtt. Jeg var på en demonstrasjon i går.
Demonstrasjon? Med politimenn og batonger og alt?
- Jaså? - Du kjenner vel Marie Aimée?
- Veldig interessant. - Hun havnet på sykehus.
Jaså! Så fint!
Nei, ikke bryt, telefonoperatør!
Christine, jeg hører deg ikke lenger!
Jeg hører deg ikke lenger. Det klikker i røret.
Hva driver du med?
Du kan vel ikke plassere det skitne papiret under min vindusvisker!
Et skittent papir. En viss orden må det være!
'Klokka 18.55 stenger posthuset. 18.58 har ikke personen dukket opp.'
'19.04 avsluttes spaningen.' Hvis jeg forstår det hele rett, -
- så har tryllekunstneren tilbrakt natten på posthuset. Spøker du?
- Slett ikke. Jeg mistet ham. - Kanskje han tryllet bort seg selv?
Hvilken nattklubb jobber han på? Eksklusiv?
Nei, mer kunstnerlig stil med lys på bordene og Vivaldi i høyttalerne.
Du nevner en statue?
Han treffer alltid folk ved Jeanne d'Arc-statuen.
En ridderstatue?
Tabard er her.
Tryllekunstneren har oppdaget deg, så en annen må ta over nå.
Du vil sikkert, men jeg begynner å miste troen på deg.
Du kan gå nå.
Herr Tabard.
Jeg skal være ærlig: jeg er ikke her av noen spesiell anledning.
Det er uvanlig at folk kommer hit av nysgjerrighet...
Du er gift, herr Tabard?
Veldig lykkelig gift, med en førsteklasses kvinne.
Ingen problemer på den fronten. Jeg har det veldig bra.
Hyggelig å høre.
- Og yrket ditt? - Butikken går veldig bra.
Fordobling i salget hvert år.
- Hvilken butikk? - Skobutikken min.
Sko for damer, herrer og barn. Først og fremst for barn.
Alle trenger jo sko, og med dagens trafikkøer-
-blir det flere og flere fotgjengere.
Du er en lykkelig mann, uten bekymringer. Uten fiender...
Ikke helt...
Allerede på skolen og senere i hæren, har jeg vekket misunnelse.
Men jeg sover godt likevel. Og så har jeg en alvorlig defekt.
- Oppriktighet. - Det kan være virkelig sårende.
Jeg forstår ikke helt hvorfor du er her.
Hva kan jeg gjøre for deg?
Ingen liker meg og jeg vil vite hvorfor.
Jeg vet at du har tenkt å si: Hvorfor går du ikke til en psykolog?
Jeg sløser ikke bort tiden liggende på en sofa mens jeg prater om livet.
Jeg er jo ingen kjerring. Men firmaet tar all min tid.
Hvis du tror at alle hater deg... Kanskje du har vært hånlig mot folk?
Nei, jeg forakter ingen. Alle er velkommen til å sko seg hos Tabard.
Jeg utstyrer både jøder og arabiske kvinner med sko.
Kinesere også, den dagen de begynner å bruke høyhælte sko.
Men det tar nok litt tid...
Jeg føler at jeg er avskydd, -
-men jeg vet ikke av hvem.
Jeg vet ikke av hvem, men jeg føler det i luften...
På restauranter, på kino eller på boksekamper.
Portvaktkona rykker alltid på skuldrene når hun ser meg.
Og kona mi ler alltid, bortsett fra når jeg forteller noe morsomt.
Men det verste er butikkmedarbeiderne.
Hver gang jeg kommer med en slags kritikk-
- som gjelder arbeidet deres, så sier de meg imot.
De svarer meg og er oppsetsige.
- Men du har vel venner? - Nei. Venner.
Heldigvis trenger jeg ingen.
- Hvor mange ekspeditører har du? - Fire, pluss kassereren.
Vi kan begynne med å se litt nærmere på butikken din.
- Jeg kan sette inn et periskop. - Periskop?
Jeg skal vise deg...
Send inn Doinel!
Antoine, du skal inn til herr Blady.
- Med en gang, sa han. - Hva er det nå da?
Du skal få det rådet faren min ga meg da jeg dro til Paris:
Vis aktelse overfor sjefene dine!
Dette er et periskop.
Dette er Antoine Doinel. Og dette herr Tabard.
Du kan gå igjen.
- Han er ung. - Ja, men veldig begavet.
Særlig når det gjelder undersøkelser. Spaning derimot...
Han kan komme på mandag, så ansetter jeg ham.
Da virker det som om dere kjenner hverandre.
Annonser etter lagermedarbeidere, så ansetter du ham.
Er dere klare? Dere begynner når jeg sier ifra.
Klare! Én, to, tre, kjør!
Får jeg se pakken din.
Utmerket. Ham tar vi!
- Hei! - Hei, hvordan går det?
- Bra. Jeg jobber i en skobutikk. - Det går bra med meg også.
Du vet programideene mine? Fjernsynet er veldig interessert.
Så de vil antagelig bli gjennomført.
- Ja vel... Ja, ha det. - Ha det.
- Fins det en bra restaurant her? - Spis med oss i stedet.
- Hva spiser dere? - Vi deler på det vi har med oss.
- Men da skal ikke jeg trenge meg på. - Jo, det løser seg.
Hjelp meg å dekke på.
Sjefen, Tabard, jeg syns at han virker hyggelig.
Du kjenner ikke Dinosauren ennå...
Du går ingen steder før du har funnet pumpsene mine.
- De har ikke kommet ennå. - Har du ikke lært deg noe på skolen?
Fabrikanten har levert og du skrev under på at de var mottatt.
- Jeg har skrevet under på mye. - Kunden har betalt skoene!
- Jeg har sett i alle eskene. - De må være her et sted.
De må ha havnet i feil eske.
Skoene skal være her når vi åpner i morgen.
Frue, butikken er stengt. Tenk om alle kunder gjorde som deg?
Da ville de hete Fabienne Tabard. Jeg er eierens kone.
Unnskyld, jeg visste ikke...
Ingen fare. Du gjør bare jobben din. Du er vel den nye?
- Ja, det stemmer. - Antoine, hva?
Hva syns du om disse? For gullfargede for kjolen?
Du har rett. Hent et par sandaletter, slik som disse.
Med tå i svart silke. Størrelse 4,5.
Herr Tabard er utålmodig som vanlig.
Vil du svare?
Hallo?
Jeg forstår ikke hva du sier.
Jeg snakker ikke... Et øyeblikk.
Han snakker engelsk. Jeg skjønner ingenting.
Hallo? Dick? Jeg vet at jeg er sen.
Jeg er lei for det.
Begynn, så kommer vi. Jeg ble heftet i butikken.
Hils Jeanette at jeg beklager.
George venter utenfor. Ha det!
Kan du bære disse opp i leiligheten? God kveld, Antoine.
Du vet hvordan man stenger?
Så sent du arbeider.
- Hallo? - Ida? Det gjelder oppdrag 'Askepott.'
Tabard kalles Dinosauren av personalet.
Kona har en deilig stemme og snakker utmerket engelsk.
- Signalement? - En strålende kvinne-
-med noe ubestemt og mykt over seg.
- Nesen er høy, rett og spirituell. - Størrelse?
- Hun er slank. - Høyden!
1,66 meter på strømpelesten.
- Ansiktsform? - En edel oval form.
En noe trekantet oval. Men huden er nesten selvlysende.
Jeg ba om en rapport, ikke en kjærlighetserklæring.
- Snakker vennen din engelsk? - Nei, han snakker ikke engelsk.
Han forstår, men han kan ikke snakke engelsk.
Uttalen min er ikke så bra.
- Forstår du hva jeg sier? - Ja, ja.
- Men du må øve. - Hvordan staver du det?
Hva mener du med å forstyrre meg på jobben?
Vi hører aldri fra deg lenger, foreldrene mine ble urolige.
Hils og si at jeg har det bra.
Du har ingen grunn til å være utrivelig.
- Si ifra om jeg har gjort deg noe. - Slett ikke.
- Jeg trodde at jeg var vennen din. - Vennskapet kan du gi til en annen.
- Så vi er tilbake til start? - Nei, vi har gått bakover.
Det er ikke min feil! Jeg husker at du skrev i et brev:
'Jeg vet at jeg klarer at vi er bare venner.'
Jeg trodde det da. Men for kjærlighet og vennskap trengs det beundring.
Og jeg beundrer deg ikke. Ikke engang da jeg trodde at jeg elsket deg.
Adjø, da!
Gubben Tabard!
- Jeg har ikke lyst til å gå alene. - Be den nye bli med.
Han er ikke så ille.
Nei. Men han er gal etter eierinnen.
Sylvie spøkte og sa: Se, der er fru Dinosaur.
Antoine ble sint fordi vi sa sånt om en 'eksepsjonell kvinne'.
'Fru Tabard er ingen kvinne, hun er en åpenbaring.'
Så fort hun kommer hit, blir han helt blek.
Fabienne Tabard, Fabienne Tabard...
Christine Darbon, Christine Darbon...
Fabienne Tabard...
Antoine Doinel, Antoine Doinel...
Se der oppe i de grønne eskene!
- De er jo tomme. - De grønne eskene!
- Får jeg være fri i morgen? - Nei.
Da får jeg gå én time tidligere i dag?
- Skal jeg fortelle et eventyr? - Nei.
Har du hørt den om idioten som alltid sa nei? Det er deg!
Bli med meg.
Sånn er det hele tiden. Går utredningen din framover?
Jeg kan ikke si noe. Blady analyserer rapportene mine.
Hvem ga den største sjekken til komiteen for 'Skoens forsvar'? Jeg!
- Maten er kald. Skal jeg varme den? - Det trengs ikke. Fins det ost?
Jeg var nødt til å hjelpe jentene med eskene.
Antoine skal få bokføringen.
- Har du spist? - Ja, der nede.
Med småjentene?
Du får den andre boka straks.
Liker du ost?
Denne er perfekt. Den stinker virkelig.
Jeg vil nok heller ha en yoghurt.
Dick og Janet søkte deg, jeg ba dem ringe til butikken.
Jeg ringte, men de var på Berlitz på sin første fransktime.
Snakker du engelsk, Antoine?
Jeg tar et linguaphone-kurs, men det er vanskelig.
Det går ikke med plater. Det fins bare én måte.
I sengen med en liten engelsk dame.
Jeg lærte det med en jente fra Australia.
Mens mannen hennes var på jobben. Han var bygningsmaler.
Som Hitler.
Ikke si sånt. Det er injurier.
Han var landskapsmaler.
Men boka jeg ser etter er jo i bilen. Vent her, så henter jeg den.
Jeg serverer kaffen selv.
Kommer du?
- Liker du musikk, Antoine? - Ja, herr.
Hva er det, Antoine?
Jeg kan ikke jobbe i ettermiddag, jeg er syk.
- Hvor skal du, Antoine? - Jeg er syk. Jeg går hjem.
- Hvor er lagermedarbeideren? - Han gikk hjem og la seg.
Får jeg se notatboka, takk.
Nei, personalboka.
Kan du et synonym til 'si'? Jeg har skrevet det ti ganger alt.
Betro, avsløre, betro, fortelle...
Alt du kan. Jeg beholder 'si.' Det er bedre.
Jeg måtte løp etter fru Tabard. Men jeg har et spor.
- Elskeren. - Fru Tabard har ingen elsker.
Hun kjøpte nettopp tre slips. Og mannen bruker ikke slips.
Nei, han bruker bare sløyfe.
Jeg er lei av dette oppdraget. Jeg vil ha et nytt.
Beklager at jeg forstyrrer, men jeg må få snakke med deg.
Jeg skal treffe herr Albani.
Det er veldig viktig.
Hva er det?
Vi hadde flaks med dette oppdraget.
- Vi skygget tryllekunstneren. - Robert.
Robert Espanet. 35 år.
Han har gjort nummeret sitt på Den gylne hest siden september i fjor.
Nå bor han i rue de la République 42.
Han trengte en større leilighet fordi kona venter barn.
Ja, han giftet seg 12. november.
Du må ha tatt feil.
Nei, ekteskapet ble registrert av notarius Lebaudet.
Drittsekk! Du lyver!
Du lyver!
Ro deg ned! Slipp papirene mine!
Hent tannlegen!
Kom, vi har en gærning hos oss!
Jeg vil ikke gå hjem! Han har alle sakene sine der. Jeg vil ikke se dem!
- Men hvor skal du ta veien? - Jeg tar inn på hotell.
Sett ham i en drosje og send ham hjem.
Håper han betalte forskudd.
'Læreren min forklarte forskjellen mellom takt og høflighet.'
'En mann på besøk åpner feil dør og oppdager en naken kvinne.'
'Han lukker døren og sier: Unnskyld, frue. Det er høflighet.'
'En herre som åpner feil dør og ser en naken kvinne'-
- 'og så sier: 'Unnskyld, min herre.' Det er takt.'
'Jeg forstår hvorfor du flyktet. Vi ses i morgen.'
'Fru...'
'For én time siden'-
-'betrakter jeg disse slipsene'-
-'som jeg aldri vil våge å bære.'
'Dette er et avskjedsbrev.'
'Du er storsinnet og jeg fortjener ikke din forståelse.'
'Jeg sier opp stillingen min i butikken.'
'Jeg er en større bedrager enn du kan tenke deg.'
'Tenk om det fantes håp for oss, men det er like umulig som'-
- 'Félix de Vandenesses kjærlighet til fru de Mortsauf i 'Liljen i dalen.'
Rørpost.
Hva er det?
God morgen, Antoine! Vekker jeg deg?
Jeg ble også vekket tidlig i morges av rørpostbrevet ditt.
Men det gjør ikke noe. Det er herlig å bli vekket av vakre ord.
Jeg tenkte først å skrive et svar, men jeg angret.
Jeg innså at jeg var nødt til å komme hit med en gang.
Jeg har lest 'Liljen i dalen.'
Jeg er enig med deg i at det er en vakker historie.
Men du glemmer én ting...
Fru de Mortsauf elsket Félix de Vandenesse.
Det er ingen vakker kjærlighetshistorie. For trist.
Hun døde fordi hun ikke fikk leve ut denne kjærligheten med ham.
Og jeg er ingen åpenbaring, men en kvinne.
Det er noe helt annet.
I morges før jeg kom hit, sminket jeg meg.
Jeg pudret nesen.
Og jeg malte øynene.
På veien hit så jeg at alle kvinner hadde gjort det samme.
Av lyst eller høflighet.
Du sier at jeg er eksepsjonell. Det er jeg virkelig.
Det er alle kvinner, på sin måte.
Du er også eksepsjonell.
Dine fingeravtrykk er unike i verden. Vi er begge to unike.
Unike og uerstattelige.
Før faren min døde, vinket han til seg legen sin.
Han sa: 'Folk er fantastiske!'
Så døde han.
Jeg forstår om du ikke sier noe, men jeg vil at du ser på meg.
At du ser på meg.
Du skrev til meg i går, og svaret er:
Meg!
Jeg foreslår en kontrakt som er rettferdig for oss begge, -
- siden vi begge liker det eksepsjonelle.
Jeg legger meg ned ved siden av deg.
Nå.
Vi er sammen i noen timer.
Og så, uansett hva som skjer, treffes vi aldri igjen.
Ja.
Da tar jeg nøkkelen ut av låsen.
I de fortellingene vi liker, kaster damen nøkkelen ut gjennom vinduet.
Men for oss passer denne lille vasen perfekt.
Fru Tabard som aldri står opp før 11, gikk ut allerede klokka 8.15.
Jeg fulgte etter henne til Square d'Anvers 18-
- og der ble hun i 1,5 time. Så gikk hun hjem.
- Vet du hvem hun besøkte? - Nei, det er et åtteetasjers-hus.
Portvaktkona var ikke der, men jeg skal spørre ut leieboerne.
Jeg vet hvor hun var.
Hos hvem da?
Jeg må få snakke med deg alene.
Går dere ut en stund?
Hallo, frue. Unnskyld at jeg forstyrrer...
Jeg er rektor på videregående i Compiègne.
Jeg trenger noen opplysninger om en av lærerne deres.
Frøken Solange Depuis.
Slipp meg! Jeg har jo alt sagt nei!
Opplysninger av sedelighetskarakter.
Jeg har en ny parykk!
Skal jeg si til Tabard at han har betalt 20 000 for å bli bedratt?
Hva er det som skjer? Herr Henri!
Jeg roper på Blady!
Skynd dere! Det har hendt noe fryktelig!
Hallo? Du kan legge på, herr Henri er død.
Hvis du gir meg mer, kler jeg meg naken.
- Vær så god, men behold klærne på. - Da kan du få mer tid.
Nei, takk.
Hva driver du med?
Er det deg, Antoine? Vi lurte på hvor det ble av deg.
Jeg jobber hos S.O.S. som tv-reparatør.
- Hva har skjedd? Førerkortene, takk! - Nei, alt er min feil.
Jeg hadde heller møtt deg under andre omstendigheter.
Vi drar nå, Christine!
- Ha det! - God helg!
- Vil du virkelig ikke bli med? - Nei, jeg må jobbe.
- Blir det kjedelig, så ringer du. - Jeg har jo tv-en.
Sitte her innestengt hele helgen...
Hallo? S.O.S., tv-reparatører?
Kan dere sende noen til avenue Edouard Vaillant 44?
Tv-en virker ikke. Takk!
Det er jo en Cérénovox.
- Den er jo allerede demontert. - Det ser ut som et taksameter.
Vær snill og la meg arbeide i fred.
Er det bra?
Sånt gjør man ikke.
Jeg skal vise hvordan man smører uten at skiven går i stykker.
Man legger en skive oppå en annen.
Så smører man. Skiven under gjør at skiven øverst ikke går i stykker.
- For en god idé. - Jeg skal lære deg alt jeg kan.
Og så lærer du meg alt du kan.
Det var ikke noe spesielt. Eller, det var det nok...
Men jeg vil heller skrive en lapp.
Har du ingen penn?
Jeg har glemt lommetørkleet. Får jeg låne ditt?
- Jeg har papirlommetørkle. - Jeg snyter meg aldri i papir.
Det står en rar type der borte.
Jeg tror at han har fulgt etter oss i flere dager.
- Hvem er det? - Nå kommer han.
Frøken. Jeg er ingen fremmed for deg.
Jeg har studert deg uten at du har merket noe.
Men jeg har sluttet å gjemme meg, og nå er øyeblikket inne.
Jeg har aldri elsket noen før deg. Jeg avskyr det tilfeldige.
Jeg vet hvordan det er i livet. Alle svikter hverandre.
Men vi vil være et unntak.
Vi kommer ikke til å forlate hverandre én time engang.
Jeg arbeider ikke og har ingen oppgaver i livet.
Jeg kommer bare til å vie meg til deg.
Jeg vet at det kommer plutselig og at du ikke kan svare ja med en gang.
Du må først avslutte tilfeldige relasjoner med tilfeldige personer.
Jeg er den endelige.
Jeg er veldig glad.
- Han er helt gal! - Ja, det er han sikkert.